Doar o oră până la plecare. Ultima mea zi de muncă.
Pensionare anticipată. Nu e ideea mea.
Ordinele doctorului. Probleme cu inima.
"Angină", așa a numit-o.
Îmi lustruiesc insigna și mă obișnuiesc cu ideea de a-i spune "La revedere".
Ei și celor 30 de ani de "Protejează și servește" și lacrimilor și...
sângelui și terorii și triumfului pe care îl reprezintă.
Mă gândesc la zâmbetul discret al lui Eileen.
La fripturile grase pe care le-a luat astăzi de la măcelărie.
Și mă gândesc la un caz pe care nu l-am rezolvat.
O tânără care e undeva pe acolo,
fără ajutor, în mâinile unui nebun imbecil.
La naiba, Hartigan, n-am să te las să faci asta. Vei fi ucis.
Amândoi vom fi uciși. Nu te voi lăsa. Te avertizez.
Dă-mi drumul la haină, Bob.
Mă tragi în jos cu tine.
Sunt partenerul tău. Mă pot ucide și pe mine.
Nu mă voi împăca cu asta. Mă duc să cer ajutoare prin stație.
Sigur, Bob. Nu vom face decât să așteptăm.
Ne vom citi în palmă, în timp ce pușlamaua lui Roark va face a patra victimă.
A patra victimă!
Nancy Callahan, de 11 ani.
Și va fi violată și tăiată fâșii.
Iar ajutoarele pe care le așteptam se va întâmpla să apară
exact suficient de târziu încât Roark să se întoarcă la tăticul lui, senatorul.
Inspiră adânc, Hartigan.
Așează-te și gândește cinstit.
Ai aproape 60 de ani și ai o inimă bolnavă.
Nu salvezi pe nimeni.
Ai o atitudine grozavă, Bob.
Ești o adevărată cinste pentru Poliție.
Eileen te așteaptă acasă. Gândește-te la Eileen.
La dracu', Bob,
poate că ai dreptate.
Mă bucur să aud că în sfârșit spui ceva ce are sens.
Al naibii mod de a încheia un parteneriat.
Al naibii mod de a-mi începe pensia.
Nancy Callahan, de 11 ani.
Din câte știu, e deja moartă.
Ai fost o fată foarte de treabă, Nancy.
Ai fost foarte liniștită.
Nu fi speriată.
Te vom duce acasă foarte curând.
Dar, mai întâi, te vom prezenta cuiva.
E un om foarte de treabă.
Sunt la jumătatea drumului spre depozitul
în care îmi spusese Weevil că o duseseră, când mă apucă.
O indigestie nenorocită.
Sau, cel puțin, asta mă rog să fie.
Și o abatere de la subiect trecătoare.
Cel mai efemer răsfăț al pasiunii automobilistice.
Pentru niște senzații ieftine. O atât de scurtă trăinicie, domnule Shlubb.
Ai risca să provoci o rea voință din partea patronilor noștri.
Burt Shlubb și Douglas Klump,
doi mardeiași amatori de orice treabă murdară, maniaci în ale oratoriei.
Acest Jaguar la care râvnești atât ca un nătărău,
retrimis temporar în grija noastră,
rămâne proprietatea fiului senatorului Roark.
Trebuie să o fac în liniște. Să-i dobor repede.
O singură urmă, cea mai mică zgârietură pe ea,
și consecințele amintite la care m-am referit atât de recent
se vor răsfrânge cu siguranță asupra noastră.
Ține-ți respirația. Lasă-ți inima să se liniștească.
Dar nu se va liniști.
Treci peste asta.
Ea are nevoie de tine.
Am terminat aici, Benny.
Să-i lăsăm o vreme împreună. Să le oferim puțină intimitate.
Vin și eu imediat, Lenny.
Vreau doar să mă asigur că se înțeleg foarte bine.
Și ce fel de bestie nu s-ar putea înțelege cu fată atât de scumpă ca ea?
Cred că ești teribil de speriată acum.
Dar nu ai de ce să fii speriată.
Tot ce vom face va fi să stăm puțin de vorbă.
Doar atât. Doar o discuție agreabilă. Doar tu și cu mine.
Nu plânge!
Doctorul a spus că așa va fi.
Ia pastila pe care ți-a dat-o.
Nu e nevoie să o fac în liniște.
Nu mai e nevoie.
Respiră ritmic, bătrâne! Dovește că nu ești complet inutil.
Ce naiba? Ieși la iveală cu zgomot.
Îi place să le audă țipând.
I-am văzut victimele și fețișoarele lor răvășite,
toate cu gura larg deschisă și cu ochii ieșiți din orbite,
împietrite în înfiorătorul ultim moment al vieții.
Nici un țipăt. Ori am ajuns exact la timp, ori mult prea târziu.
O nimica toată. Doar o rană în carne. În picioare, bătrâne!
Roark! Renunță!
Dă drumul fetei!
Nu poți să-mi faci nimic, Hartigan.
Știi cine sunt.
Știi cine este tatăl meu!
Nu mă poți atinge, polițist de rahat ce ești!
Uită-te la tine! Nu poți nici măcar să ridici arma aia pe care o duci.
Ba sigur că pot.
Acoperă-ți ochii, Nancy. Nu vreau să privești asta.
Vorbesc serios, scumpo! Acoperă-ți ochii chiar acum.
Îi iau armele.
Pe amândouă.
Al naibii mod de a încheia un parteneriat.
Pentru numele lui Dumnezeu, nu înrăutăți lucrurile.
- Nu mă face să te omor. - Mă simt bine, Bob.
Mai bine ca niciodată.
Sunt gata să-ți tăbăcesc fundul.
Ține-l de vorbă. Câștigă timp.
Doar câteva minute în plus. Doar până când vor ajunge ajutoarele aici.
Așează-te și rămâi acolo. Te voi omorî, dacă va trebui.
Distrage-i atenția de la fată. Biata micuță Nancy.
N-o va putea ucide odată ce ajutoarele ajung aici.
Fugi acasă, Nancy! Salvează-ți viața!
Nu-l asculta. E un om nebun.
- Ce tip dur ești, nu? - Tu rămâi acolo unde ești!
Ți-ai împușcat partenerul în spate...
apoi încerci să sperii o fetiță.
Poate o să-mi scot nuiaua de rezervă,
să te încing de câteva ori, să-ți arăt cum se face.
Am fi putut scoate ceva la capăt, dar ai distrus asta.
Așează-te sau te fac bucăți.
Ești atât de lent, nu mă vei opri niciodată!
Așează-te!
Nu vei fi niciodată în stare să mă oprești.
Mă așez până la urmă, exact cum mi-ai cerut tu.
Sirenele sunt aproape acum.
Ea va fi în siguranță.
Se întunecă. Nu mă deranjează prea tare.
Mă ia somnul. E în regulă.
Ea va fi în siguranță.
Un bătrân moare,
o fetiță trăiește.
Un schimb corect.
Spune-mi că nu este adevărat, John
ceea ce spun ei despre tine și acel copil.
Nu poate fi adevărat.
Dacă vrei să mă mai vezi vreodată,
spune ceva acum.
Căutăm acum prin baza structurii tale ADN
declarația partenerului tău,
coroborate cu declarațiile a șase martori și de parcă nu ar fi îndeajuns,
acum tu taci.
Voi face ceea ce îmi stă în putință, dar trebuie să-ți spun că ești terminat.
Haide, Hartigan, ce te reține?
De ce taci? Nu vezi că toată treaba miroase urât?
Nu sunt singurul care și-a dat seama că miroase.
Am să-ți tăbăcesc fundul pentru că asta e meseria mea.
Dar să nu te aștepți la un tratament blând din partea mea.
Am auzit ce i-ai făcut acelei fete. Sper să mărturisești până la urmă.
Bună seara, domnule polițist!
Nu trebuie să mă prezint, nu? Citești ziarele.
A fost un an electoral, mi-ai văzut fotografia destul.
Știi cine sunt și ce pot să fac.
Și mă ocup de tine, Hartigan.
Mă ocup de tine la greu.
I-ai zburat urechea fiului meu.
I-ai zburat mâna. Până și boașele și "ciocănitarea" i le-ai zburat.
Acum e în comă. Se zice că s-ar putea să nu-și mai revină niciodată.
Băiatul meu.
Ar fi putut fi primul Roark care să devină Președintele Statelor Unite,
dar te-ai dus tu să-l transformi într-o legumă, într-un monstru impotent.
Apăsatul pe trăgaci te face să te simți puternic?
Puterea nu vine dintr-o insignă sau o armă.
Puterea vine din minciună.
Să minți zdravăn și să faci întreaga lume să-ți cânte în strună.
Odată ce-i faci pe toți să fie de acord
cu ceea ce în adâncul lor știu că nu e adevărat, i-ai prins de boașe.
Aici sunt... câți? Poate 500 de oameni în spitalul ăsta?
Aș putea să te umplu de gloanțe chiar acum și nici măcar n-aș fi arestat.
Toți ar minți pentru mine. Toți cei care își fac o socoteală.
Altfel, toate minciunile lor. Tot ce mișcă în Orașul Păcatelor
se vor prăbuși precum un castel de cărți.
Dar eu vreau să fii sănătos tun.
Chiar pun bani de la mine ca să mai fii operat.
Ca să-ți rezolve problema cu inima.
O să trăiești mult și bine. O să mă asigur de asta.
O să fii condamnat pentru violarea acelei puștoaice
și pentru că mi-ai împușcat băiatul.
Și o să-ți petreci restul vieții în închisoare,
umplut de rușine, distrus...
singur.
Nevastă-ta?
Spune-i adevărul și e moartă.
Spune oricui adevărul și va muri.
N-or să mă lase să depun mărturie.
Le-am spus polițiștilor că mi-ai salvat viața
și s-au purtat de parcă aș fi fost nebună.
Mi-au convins părinții să mă țină de o parte.
Au spus că ai făcut lucruri pe care nu le-ai făcut.
Le-am spus că tu m-ai scăpat de nenorocitul ăla de Roark,
dar ei nici măcar n-or să mă controleze să vadă dacă mai sunt virgină.
Încă sunt virgină, încă sunt în viață mulțumită ție.
Au întors totul pe dos.
Uneori adevărul nu contează atât cât ar trebui.
Dar tu o să îți amintești întotdeauna lucrurile corect.
Asta o să însemne mult pentru mine.
Dar stai de o parte, Nancy. Or să te omoare dacă nu stai de o parte.
Să nu mă vizitezi.
Să nu-mi scrii.
Nici măcar să nu-mi rostești numele.
Poate că n-o să mă lași să te vizitez, dar tot am să-ți scriu, Hartigan.
O să-mi semnez scrisorile "Cordelia".
Ăsta e numele unui detectiv meseriaș din cărțile pe care le citesc.
O să-ți scriu în fiecare săptămână... pentru totdeauna.
Desigur, fetițo.
Acum fugi acasă.
Nu ești în siguranță aici.
Adio, Nancy.
Te iubesc.
John Hartigan.
Domnul "Lege și ordine".
Domnul "Ca la carte".
Domnul "Mare și tare".
Trebuie să-ți recunosc meritul de a fi fost atât de cinstit atâta amar de vreme,
fără ca asta să te ajungă din urmă.
Te ajunge din urmă acum, prietene!
Te ajunge bine din urmă.
Poate ar trebui să mă uit la el. N-arată prea bine.
E bine sănătos, Tammy. Vezi?
E întruchiparea sănătății.
Tammy asta, e bună, nu?
Am închiriat-o din Vechiul Oraș.
Am vrut să-ți arăt de ce nu vei mai avea parte, nu în închisoare.
Mă auzi, Hartigan?
Dacă încetezi să mai fii prost, dacă începi să joci cum îți cântăm noi,
s-ar putea să primești o bucățică din Tammy.
Ai văzut? S-a înfiorat.
Îi provoci silă.
A auzit despre tine și fetița aia.
Asta nu e nimic altceva decât un preț pe care mi-am promis că-l voi plăti.
Și îl plătesc.
Nu salvezi viața unei fetițe și apoi te întorci și o arunci la câini.
Nu în cartea mea.
Vor o mărturisire. N-or să o obțină.
Mă aștepta o scrisoare de la Nancy când m-au băgat în izolator.
Își spune"Cordelia," exact așa cum a promis.
Nu menționează nimic care ar putea să o dea de gol.
La început îmi închipui că va mai trimite o scrisoare sau două
înaintea ca mintea ei juvenilă să se îndrepte către lucruri mai bune.
Dar în fiecare joi sosește alta.
Ce copil dulce.
Mă străduiesc să nu-mi tremure mâna când o întind după scrisoare.
E singurul prieten pe care îl am. Fiica pe care n-am avut-o niciodată.
Scumpa mea Cordelia.
Biata micuță Nancy Callahan.
Opt ani trec.
Apoi vine o zi de joi, când sar din pat,
emoționat ca un copil la Crăciun,
doar ca să constat că mă holbez la podeaua celulei mele nenorocite,
căutând o scrisoare de la Nancy care nu e acolo.
Apoi o altă zi de joi fără nici o scrisoare.
E teafără?
I s-a întâmplat ceva?
Nimic.
S-au împlinit două luni. Nici un cuvânt de la Nancy.
Au găsit-o? Au ajuns la ea?
Desigur! Hodorog tâmpit.
Fă socoteala! Nancy are 19 ani.
Cât te așteptai să continue să-ți scrie?
A fost o sfântă că a continuat atât de mult cât a făcut-o.
Te-a uitat, bătrâne.
Ești singur.
Ești singur-singurel.
Tipul ăsta miroase groaznic, a mâncare stricată.
ca un cadavru lăsat în tomberon în mijlocul verii.
Pute atât de rău, că îmi vine să vomit.
Practic mi-a mutat fălcile din loc, nenorocitul.
Când îmi revin văd asta.
Același fel de plic pe care îl folosește Nancy întotdeauna,
dar nu are nici o scrisoare înăuntru.
E ceva moale,
ceva ce ar trebui să fie în viață, o bucată de carne și oase,
care ar trebui să fie degetul arătător de la mâna dreaptă a unei fete de 19 ani.
Cum dracu' au găsit-o?
A fost atât de atentă.
N-a trădat niciodată locul unde stă sau pe cel unde muncește.
Trebuie să ies. Trebuie să o ajut.
Nu mai contează altceva. Nici viața și nici mândria mea.
Vor doar o mare concesie de final.
M-ai prins, Roark. M-ai învins.
Mă descurc, Claire, trebuie să fie Marv.
Nu doarme niciodată. Mereu se provoacă.
Da?
Ce?
Hartigan, Doamne, tu ești.
Da, da...
Imediat, așteaptă o secundă.
Ajung imediat, promit.
Lucille. Nu m-ar fi abandonat niciodată.
S-a enervat foarte tare că nu am lăsat-o să îmi angajeze un alt avocat,
când am vrut să pledez nevinovat, a dat în mine.
Dacă ar afla ce am de gând, cred că iar m-ar lovi.
La dracu, Hartigan.
E ca și cum m-ar fi așteptat.
Așteaptă să cădem la înțelegere. Pur și simplu se roagă pentru asta.
Le este teamă de ceva.
Unul chiar și-a dat cuvântul în fața mea, numai ca să recunosc și să arăt regrete
și toate chestiile pe care și le doresc ei de la mine ca să le recunosc.
Deja s-a depășit termenul alocat și nu a apărut noi date.
Astfel vom îi acuza pe acei nenorociți pentru acuzații false.
Vei fi absolvit de vină și un om bogat.
- Nu prea este așa cum crezi tu? - Nu, nu este.
Oricine își poate da seama cine te-a făcut, dar nici Senatorul Roark nu e Dumnezeu.
- Ai închis telefonul prea repede. - Ne vom folosi de lege, de presă...
- Nu va ști niciodată de unde e lovit. - Voi mărturisi.
Cum?
John Hartigan sunând din clopoțel în fața judecătorilor?
Mărturisind că a abuzat de fetiță și implorând milă?
Nu, nu funcționează.
Am să-i spun că sunt un nenorocit de violator de copii
și am să fiu de acord cu toate învinuirile lor.
Ei bine, nenorocitule,
să terminăm odată cu asta.
Spun orice vor să audă, exact așa cum vor să audă.
Le spun că sunt un dement nenorocit care abuzează de copii.
Sunt de acord cu orice vor de la mine.
Te iubesc, Nancy!
E cale lungă până în oraș, Hartigan.
- Vrei să te duc? - Atâta vreme cât stai în fața mea.
Închisoarea te-a făcut paranoic. Vorbești de vremuri apuse.
Isuse!
Opt ani!
Da... opt ani.
Păi... dacă te consolează cu ceva...
m-ai făcut să mă urăsc.
Vreo veste despre Eileen?
Da... S-a recăsătorit, acum patru ani.
A făcut doi copii. Îmi pare rău, John.
Să nu-ți pară.
Eu mă bucur.
Eileen întotdeauna și-a dorit copii.
O să fie o mamă bună.
După cum spuneai, Bob... vremuri apuse.
Îmi iau rămas bun de la Bob,
apoi plec să caut singura ființă de pe planetă care înseamnă ceva pentru mine.
Nancy.
Cum or fi putut să afle că tu îmi scriai toate scrisorile alea?
Cum au aflat unde ești?
Și ce ți-au făcut, fetițo?
Nici un zgomot.
Nici un semn de viață.
A trecut Roark prin toate astea doar ca să tortureze un bătrân hodorogit,
precum un copil care strivește o muscă, după ce i-a rupt deja aripile?
Ce i-a făcut lui Nancy?
Se pare că nu face altceva decât să citească, să învețe și să scrie.
Nici un jurnal, nici un număr de telefon sau adresă notate pe undeva.
Lucrul cel mai apropiat de un indiciu
e un pachet de chibrituri de la o cârciumă ordinară.
Sunt slabe speranțe, dar poate că are ceva prieteni acolo.
O fundătură.
Nancy n-ar avea nimic de a face cu o adunătură de bețivi și ratați precum ăștia.
Dar dacă există ceva de aflat, cea mai mică urmă către locul unde e Nancy
sau către cine a răpit-o și a mutilat-o, aici e de aflat.
Scuză-mă, domnișoară. Mă întrebam dacă m-ai putea ajuta. Caut pe cineva.
Într-o noapte rece ca asta toată lumea caută pe cineva, străinule!
Nu ceva de genul ăsta. O cheamă Nancy.
Ochii la scenă, drumețule.
Tocmai ce se încălzește.
Biata micuță Nancy Callahan.
A crescut.
S-a împlinit.
Nancy Callahan, de 19 ani.
Și eu care mă așteptam la un șoarece de bibliotecă slăbănog,
poate puțin prea timidă, spre binele ei.
Cât de puține mi-a spus despre ea în toate scrisorile ei, timp de atâția ani.
Cum dracu' au găsit-o?
Apoi mă trăsnește.
A fost o cacialma.
I-am condus direct la ea.
Nu te-a observat încă.
Întoarce-te și îndreaptă-te spre ușă.
Ademenește arătarea afară.
I-ai pistolul cumva și ucide-l.
Sunt doar un fost condamnat în călduri care privește o dansatoare exotică.
Doar câteva secunde și va fi în siguranță.
Nu, Nancy. Să nu mă observi!
Să nu mă recunoști!
N-avem timp să-ți explic.
Am făcut o greșeală groaznică, te-am pus într-un pericol teribil.
Trebuie să ieșim de aici chiar în secunda asta.
Cum spui tu, Hartigan. Lasă-mă să arunc niște haine pe mine.
Și eu care credeam că m-ai uitat cu desăvârșire.
Pe mine și scrisorile mele tâmpite.
M-au ajutat să rezist.
M-au ajutat să nu mă sinucid.
Să te grăbești, da?
- Poate ar trebui să conduc eu. - Nici vorbă.
Numai eu știu să fac rabla asta să meargă.
În plus, după cum sună lucrurile, tu s-ar putea să ai de împușcat pe cineva.
- N-am armă. - Sub scaun.
E încărcat și merge.
Da, e bun ăsta.
Am luat la bătaie cu el de câteva ori. Lovește ca un papuc.
Hartigan, sunt atât de multe lucruri pe care am vrut să ți le spun.
Te-am avut mereu în gând.
Am stat trează noaptea, gândindu-mă la tine.
Ce tot spui acolo?
Condu în continuare, Nancy. Condu în continuare și ține mașina pe drum!
Se bazează pe tine, bătrâne.
Ce faci?
Dovedește că încă mai valorezi ceva.
Încearcă să o ții pe drum, Nancy!
Trage destul de bine.
E îndemânatic, dar se grăbește prea tare.
Irosește gloanțele de parcă ar fi bomboane.
Nu știe să aibă răbdare.
Țintește cu grijă și privește-l pe diavol în ochi.
Oprește mașina, Nancy. Trebuie să mă conving că l-am omorât.
- Ce? - Oprește mașina, acum!
Corect. Opresc mașina, verifici dacă l-ai omorât.
Scuză-mă. M-am cam fâstâcit.
E în ordine. Te-ai descurcat excelent. Stai pe loc. Mă întorc imediat.
Nu! Lasă-mă să te însoțesc.
Nu mi se poate întâmpla nimic când sunt cu tine.
Te rog! Lasă-mă să te însoțesc.
Duhoarea. Aproape că mă sufoc.
Sângele îi miroase mai rău decât el însuși.
Isuse!
Și e peste tot.
Dar arătarea... a dispărut.
Suntem în contratimp.
Sirenele... Obișnuiam să întâmpin cu bucurie sunetul ăsta.
Acum n-avem ce face altceva decât să găsim un loc în care să ne ascundem peste noapte,
să o liniștesc pe Nancy și să înțeleg ce naiba urmează să fac.
Duhoarea... cumva ne însoțește pe tot drumul până la motel.
Nancy, am fost la tine acasă.
Fereastra ta era larg deschisă. Camerele păreau aproape goale.
De-asta eram sigur că ai fost răpită.
Fereastra mea? Jefuită, iar? E a treia oară anul ăsta!
Mi-am jurat că dacă te voi revedea vreodată îți voi arăta că am crescut puternică.
Dar iată-mă, exact ca mai devreme, speriată și neajutorată.
- Sunt atât de proastă. - Ar trebui să te așezi.
O să te simți puțin mai bine dacă stai jos.
Nu m-am priceput niciodată prea bine la oameni.
Când e vorba să liniștesc o fată traumatizată de 19 ani,
sunt la fel de expert precum un paralitic care operează pe creier cu o cheie de țevi.
Ai fost mereu doar tu, Hartigan.
Toți anii ăștia.
Spui asta doar din cauza nervilor, Nancy.
Ești doar obosită. Trebuie să te culci.
- Culcă-te cu mine. - Termină, Nancy!
Opt ani.
De ce crezi că am continuat să-ți scriu scrisorile alea?
N-a fost doar recunoștință.
Am încercat să mă îndrăgostesc de băieți.
Chiar am crezut că am reușit o dată sau de două ori.
Dar eram deja îndăgostită de tine.
Nu.
E greșit și e greșit și asta e.
Pentru numele lui Dumnezeu, ești doar un copil!
Te iubesc!
Și eu te iubesc.
Din toată inima.
Un duș rece. Ajută.
Nu, Nancy.
Îmi recunoști vocea, Hartigan?
Îmi recunoști vocea, polițist de rahat ce ești?
Arăt altfel, dar pun pariu că îmi recunoști vocea.
Desigur. Îți recunosc vocea, juniorule.
Totul s-a dus direct la dracu'.
Am fost fraierit să îmi trădez singurul prieten pe care îl am,
și să o dau pe mâna unui violator criminal pe care credeam că îl terminasem definitiv.
Fraierit de un copil răsfățat al unui senator.
S-a dus totul dracului.
Klump, eu sunt.
Am de adus un cadavru.
Vreau să-mi pregătești o petrecere.
Am luat deja fata, tâmpitule!
Hei, ar fi bine să fie perfect, altfel o să-l sun pe tata!
Ar fi bine ca instrumentele mele să fie curate și ascuțite.
Ar fi bine să fie pregătite! Ar fi bine să fie perfect!
Eu fac ce vreau, cum vreau, când vreau!
Tata... l-aș iubi dacă nu l-aș urî.
A cheltuit o avere angajând toți experții de pe planetă
să-mi crească la loc echipamentul pe care mi l-ai zburat dintre picioare,
doar ca bășinosul de moș să mai poată să aibă vreo speranță de a avea un nepot.
Totuși, după cum poți să vezi, au fost ceva efecte secundare.
Cu toate astea, nu mă plâng. De când ai plecat,
am avut parte de distracția vieții mele.
Și acum m-ai adus înapoi la draga ta Cordelia.
Cu toții ne întrebam cine scria toate scrisorile alea.
N-a lăsat nici un indiciu.
Deșteaptă fată. Și atât de drăguță, atât de drăguță.
Puțin cam bătrână pentru gustul meu, dar pot să fac o excepție măcar de data asta.
Nancy, să nu țipi.
Orice ți-ar face, să nu țipi.
O să țipe. O să-mi ia toată noaptea s-o rezolv pe bătrânica Nancy.
Și tu o să mori știind că e numai din vina ta.
Toate au țipat, Hartigan.
Zeci. Poate o sută.
Opt ani care au meritat. Fiecare dintre ele a țipat.
Și dacă n-ar fi atât de mulți oameni care să ne audă,
ți-aș arăta cum o s-o fac pe bătrânica Nancy să țipe.
O să fie un spectacol dat naibii!
Asta e. N-ai cum să te împotrivești acum.
Nu mai e nici o speranță.
Nici o șansă.
Asta e. Ăsta e sfârșitul.
Nu.
Fă o încercare, bătrâne. Ține gâtul încordat. Mișcă-te.
Fereastra. Poate e o alarmă.
Fereastra.
Ține gâtul încordat, la naiba! Rămâi conștient!
Rămâi conștient.
Nici o alarmă.
Sticla! Taie frânghia.
Poți să faci asta.
Este necruțător din partea mea
să comentez cu o evidentă neplăcere impulsivitatea ta imprudentă
de a alege să jefuiești o atât de bătătoare la ochi și impractică mașină, d-le Shlubb.
Treaba dumitale, domnule Klump,
chiar dacă recunoști calitățile deosebite ale unui Ferrari.
Un motor extraordinar se ascunde sub capota mașinii.
Era lipsit de însemnătate să-ți fi spus că misiunea
este următoarea chestiune, pe care ți-o prezint acum.
Unde în acest cel mai aerodinamic și cel mai fără de portbagaj mijloc de transport,
deși ispititor, de altfel...
unde urmează noi să depunem încărcătura noastră recent decedată?
O mare problemă...
Aproape rezolvată.
Nu pot decât să-mi exprim perplexitatea ce se învecinează cu îngrijorarea.
Spune-mi unde duce Roark fata sau o să-ți tai blestematul ăla de cap!
În engleza obișnuită, târâtură!
Răspunsul pe care îl cauți este rural, chiar agrar.
Ferma!
Asta e tot ce am nevoie să aud. Orice polițist aflat în activitate
știe despre ferma familiei Roark și știe să stea departe de ea.
Shlubb și Klump transportau un arsenal.
Odată ce lucrurile vor deveni zgomotoase,
probabil că or să-mi fie de folos pistoalele.
Dar la început va trebui să acționez în liniște.
Silențios și dezgustător.
Mașina lui Nancy... la 10 km. de fermă.
"Numai eu știu să fac rabla asta să meargă", mi-a zis.
Bună fată. Mașina s-a săturat de ticălosul ăla galben
și tu nu i-ai spus cum să o pornească din nou.
Ți-ai ținut gura închisă. Aș putea să pariez că juniorul a fost furios.
Aș putea să pariez că te-a pălmuit îngrozitor.
Dar tu te-ai ținut tare. Ai mai câștigat câteva minute.
Încă mai e o șansă, Nancy.
Să nu țipi.
Proptesc mașina într-un șanț, la vreo 2 km. de fermă,
și îmi croiesc drum prin pădure.
Și n-ajung nici la jumătate, când mă apucă.
Inima mea. Nu poate fi inima.
Am fost vindecat.
Tuse urâtă. Cu sânge.
Nu contează acum.
Oricum nu trebuie să trăiesc chiar atât de mult.
Mârșavă cale de a omorî un om, dar e silențioasă.
Urăște-te mai târziu.
Nu faci decât să-ți înrăutățești situația, vacă proastă!
Crezi că am obosit?
Asta e? Crezi că obosesc?
Tu ești cea care o să cedeze!
O să cedezi!
O să plângi și o să mă implori!
O să țipi!
O, da, o să țipi, vacă grasă și urâtă!
O să țipi!
Crezi că biciuitul e cel mai rău lucru pe care pot să-l fac?
Ăsta a fost doar preludiul.
Hartigan avea dreptate în privința ta.
Nu ți se ridică decât dacă țip.
Ești jalnic!
Ești jalnic.
Nu e deloc înțelept din partea ta să mă iei peste picior în felul ăsta.
Asta scoate din mine ce e mai rău.
Bătrân prost!
Prea multă grabă.
La naiba! Nu se poate!
Te avânți precum Galahad, exact așa cum mi-am spus că n-o s-o fac!
Bătrân prost!
- L-ai atins bine! - Nu risca nimic. Ciuruiește-l pe neghiob!
Bun sfat.
Renunță, juniorule.
S-a terminat. Las-o să plece.
Visezi, Hartigan!
O să-ți văd ochii în timp ce o s-o feliez pe femeia visurilor tale, chiar în fața ta!
Uită-te la tine! Ești pe cale să te prăbușești!
Nu poți nici măcar să ridici pistolul ăla!
Ba sigur că pot.
Mi-ai tras o sperietură adineauri, pentru o clipă, bătrâne.
Nancy, îmi pare rău.
Nu risc nimic cu tine.
Întâi te anihilez pe tine și abia apoi începe spectacolul.
Vine!
O să doară.
Ai dreptate în privința asta.
Fraiere!
Îi iau arma.
Pe ambele.
Opt ani întregi, nenorocitule!
După o vreme, nu fac decât să sfărâm bucăți mari de oase ude pe scândurile podelei,
așa că mă opresc.
Cu bine, juniorule!
A fost o plăcere.
N-am țipat, Hartigan, nici măcar o dată.
N-am țipat.
Știu asta, scumpo.
Ai crescut puternică.
Până o duc la mașină, Nancy încetează să mai tremure.
Pielea ei e caldă din nou. E ea însăși din nou.
Îți mulțumesc că ți-ai amintit de haina mea.
Și pentru toate lucrurile mărunte.
Cum ar fi faptul că mi-ai salvat viața. De două ori.
- Mai bine i-ai da drumul de aici. - Nu vii cu mine?
Nu. Am prieteni pe drum, care vin să adune probele.
O să scot toate mizeriile astea la lumină.
O să mă reabilitez.
O să-l pun pe senatorul Roark în spatele gratiilor, acolo unde îi e locul.
Nu pot să te pierd, nu din nou.
N-o să mă pierzi niciodată, Nancy.
Nancy Callahan, iubirea vieții mele.
Să-mi fie rușine că o mint. Sper să mă ierte pentru asta.
Să-l duc pe senatorul Roark în spatele gratiilor? Desigur.
Și poate că după ce voi fi realizat minunea asta o să mă duc să-l pocnesc pe Dumnezeu.
Nu există procuror în țara asta care să se ia de senatorul Roark.
I-am omorât singurul fiu.
L-am lăsat fără moștenitori.
Roark și-a pierdut nenorocita de descendență.
O să-și folosească puterea ca să se răzbune pe mine.
O să mă caute prin Nancy. O s-o găsească din nou.
N-o să se termine niciodată.
N-o să fie niciodată în siguranță.
Nu câtă vreme sunt eu în viață.
Există o singură cale să-l înfrâng.
Un bătrân moare,
o tânără trăiește.
Un schimb corect.
Te iubesc, Nancy.
Tremură în bătaia vântului precum ultima frunză a unui copac muribund.
O las să-mi audă pașii.
Ea doar împietrește pentru o secundă.
Dorești o țigară?
Sigur. O să iau una.
Și tu ești plictisit de mulțimea asta pe cât sunt eu?
N-am venit aici pentru petrecere. Am venit pentru tine.
Te urmăresc de zile întregi.
Ești tot ce și-ar putea dori vreodată un bărbat.
Nu e vorba doar de figura ta,
de aspectul, sau de vocea ta.
E vorba de ochii tăi.
De toate lucrurile pe care le văd în ochii tăi.
Ce vezi în ochii mei?
Văd o liniște nebună.
Ești sătulă de alergătură.
Ești gata să înfrunți ceea ce trebuie să înfrunți.
Dar nu vrei să faci asta singură.
Nu.
Nu vreau să înfrunt singură.
Răsuflarea devine electrizantă.
Ea este delicată și caldă, aproape fără greutate.
Parfumul ei este o dulce promisiune ce îmi aduce lacrimi în ochi.
Îi spun că totul va fi în ordine.
Că o voi salva de ceea ce îi este teamă și o voi duce foarte departe.
Îi spun că... o iubesc.
Amortizorul face o șoaptă din focul de armă.
O țin în brațe până când se duce.
Nu voi ști niciodată de ce fugea.
Voi încasa cecul pentru ea dimineață.
Da.
O, mamă, nu mai spune asta.
Nu e din cauza orașului. Aș fi putut să am un accident de circulație oriunde.
Da, doar o fractură. Doctorul a spus că e o simplă ruptură.
Ar trebui să se vindece într-o clipită.
Cotește unde trebuie în Sin City
și poți găsi orice.
Becky.
Dorești o țigară?
Și eu te iubesc, mamă.
Orice.
Noaptea e încinsă ca iadul.
E o cameră păduchioasă într-o zonă păduchioasă a unui oraș păduchios.
Mă holbez la o zeiță.
Îmi spune că mă dorește.
N-am să mai irosesc nici o secundă întrebându-mă cum de sunt atât de norocos.
Te doresc.
Miroase așa cum trebuie să miroasă îngerii.
Femeia perfectă.
Zeița.
Am nevoie de tine.
Goldie.
Spune că o cheamă Goldie.
Trei ore mai târziu îmi simt capul de câteva ori mai mare.
Și acel fior îmi trece prin stomac.
Și înțeleg că Goldie e moartă. N-are nici un semn.
Ar trebui să-i verifici pulsul sau să observi că sânii ei perfecți
nu se mișcă așa cum ar face-o dacă ea ar respira.
A fost ucisă, iar eu eram chiar acolo când s-a întâmplat.
Întins lângă ea, beat mort, așa cum era și ea.
La naiba, Goldie! Cine ai fost și cine ți-a dorit moartea?
Cine ai fost tu, în afară de un înger al milosteniei,
care i-a dăruit unui recidivist ca mine noaptea vieții sale?
Cu siguranță n-a fost înfățișarea mea.
Deci, de ce cârciuma aia promiscuă?
De ce amabilitate, Goldie?
Polițiștii - îmi spun prea multe,
făcându-și apariția înainte ca nimeni altcineva în afară de mine și de ucigaș
să fi putut ști că a avut loc o crimă.
Cineva a plătit bani buni pentru înscenarea asta.
Absolut nici un motiv să joc în liniște.
Nici un motiv să joc altfel decât în felul meu.
Cel care te-a omorât va plăti, Goldie.
Deschide, poliția!
Ies imediat.
Nu știu de ce ai murit, Goldie.
Nu știu de ce și nu știu cum. Nici măcar nu te-am mai întâlnit până astă seară,
dar mi-ai fost prieten și mai mult, când am avut nevoie de unul.
Și când voi afla cine a făcut-o,
nu va fi rapid și silențios, așa cum a fost la tine.
Va fi răsunător și dezgustător - felul meu de a ucide.
Și când îi vor încremeni ochii, iadul în care îl voi trimite
îi va părea precum raiul, după ceea ce îi voi fi făcut.
Te iubesc, Goldie.
Claire?
Nu te îngrijora, Lucille. Doar m-am julit.
Ai vreo bere pe aici?
În nici un caz n-o să-ți dau vreun pic de alcool.
În plus, oricum nu pentru asta ai venit aici, nu?
Nu.
Dă-i drumul. Ți-e mai rău fără ele.
Mulțam'. Ești cea mai bună.
Lucille e ofițerul meu de eliberare condiționată.
E lesbiană, dar Dumnezeu știe de ce.
Cu un corp ca al ei ar fi putut avea orice bărbat și-ar fi dorit.
Pastilele sunt de la o prietenă care e psihiatru.
A încercat să mă analizeze o dată, dar s-a speriat prea tare.
Nu te-am mai văzut așa în ultima vreme.
M-am bătut cu niște polițiști.
Nu s-a întâmplat să omori vreunul dintre ei, nu?
Nu, din câte știu eu. Dar ei știu că au avut de luptat, asta e al naibii de sigur.
Cum naiba crezi tu că voi descurca asta în fața comisiei?
Nu e nimic de descurcat. Nu de data asta.
Asta nu e o încăierare prin vreun bar.
Sau vreun ciudat cu o canistră de benzină care încearcă să dea foc cuiva.
E ceva important.
- Liniștește-te, Marv! Mai ia o pastilă. - Hei, nu e nimic de liniștit aici!
E vorba de sânge pentru sânge, și chiar mult.
Astea sunt zilele de pe vremuri, zilele rele, zilele de totul sau nimic.
S-au întors. N-a mai rămas nici o alternativă.
Și sunt pregătit de război.
Închisoarea a fost un iad pentru tine, Marv. Va fi pe viață de data asta.
Un iad este să te trezești în fiecare nenorocită de zi
și nici măcar să nu știi de ce te afli acolo.
Dar am ieșit acum.
A trebuit ca cineva care a fost drăguț cu mine să fie ucis, ca să fac asta.
Dar am ieșit. Știu exact ce am de făcut.
Și acum despre Gladys. Dulcica Gladys.
Dar trebuia să văd ce fac cu mama.
Începuse să audă din ce în ce mai bine de când a rămas oarbă.
Mama nu a schimbat nici un lucru în cameră până în ziua de azi.
În fiecare săptămână șterge praful.
Totul arată ca și cum abia ieri m-am mutat de acolo.
De fiecare dată când o vizitez, mă pune să dorm acolo.
Și vechiul parfum mă face să plâng, așa cum fac și ei acum.
Știu că Gladys va fi în siguranță aici.
Am numit-o Gladys după numele unei surori de la școală.
A trăit cu acel nume.
Un timp ne-am simțit bine împreună. Mereu bine.
Am să-i spun despre Goldie și planurile noastre.
Marvin?
Tu ești?
Da, mamă. Îmi pare rău că te-am trezit.
Nu am putut dormi de atâtea griji. Au fost niște oameni care te-au căutat.
Nu erau de la Poliție.
Era în legătură cu serviciul meu.
Am o nouă slujbă. Se lucrează noaptea.
Ce ai pățit la față?
M-am tăiat când mă bărbieream.
Iar începi să nu mai știi ce faci?
Mamă, mă simt mult mai bine decât m-am simțit vreodată.
Deci ți-a fost frică, nu-i așa Goldie?
Cineva vroia să te omoare și tu ai știut asta.
Așa că ai umblat prin cârciumi, prin locurile rău famate,
căutându-ți cel mai masiv, cel mai jalnic protector din jur și m-ai găsit pe mine.
Ei bine, am să-l găsesc pe nenorocitul care te-a ucis,
și am să-i ofer o despărțire chinuitoare.
Mergi pe aleea din dos care trebuie din Orașul Păcatelor...
Ia-ți mâinile de pe Nancy!
... și poți afla orice.
Haina asta arată ca Bagdadul.
La fel și fața ta. Cară-te!
E nou pe aici, Marv. N-a știut.
Kadie's este genul meu de cârciumă.
Nancy abia și-a început numărul, iar mulțimea deja gâfâie.
Multe nopți mi-au curs balele după Nancy,
umăr la umăr cu toți ceilalți ratați ca mine.
Dar nu asta caut astă seară.
Caut ceva mai micuț.
Ușurel, Weevil. Sunt aici ca să îți fac o favoare.
Banii din buzunarul tău.
Spune la toată lumea. Spune-le că mă drogam, că eram beat mort,
că îmi țineam gura sau că plângeam după vreo pițipoancă cu numele de Goldie.
Ce să fie, Marv?
O tărie și o bere, Shellie, și tot așa.
Sigur, scumpule. Ia-o ușurel!
Majoritatea oamenilor cred că Marv e nebun.
A avut doar nenorocul să se nască în secolul nepotrivit.
S-ar simți ca la el acasă pe un câmp de luptă străvechi,
învârtind o secure în fața cuiva.
Sau într-o arenă romană, duelându-se cu alți gladiatori ca el.
I-ar fi azvârlit fete precum Nancy pe vremea aceea.
Spectacolul s-a încheiat, ratatule. Termină-ți băutura!
Asta da haină care arată bine, cea pe care o porți acum.
Zilele tale ca ucigaș au luat sfârșit, dezertorule, binefăcător nenorocit.
Ador ucigașii. Indiferent ce le-ai face, nu-ți pare rău.
- Scoate-o. - Ce?
O haină atât de frumoasă, și tu o umpli de sânge.
Bine, e a ta. O, Doamne!
N-ați fost voi, fraierilor, cei care au omorât-o pe Goldie.
Tipul care a făcut asta știa ce făcea.
Așa că spune-mi, omule, cine te-a trimis?
Nu te aud spunându-mi vreun nume.
Cred că atunci când te-am împușcat în burtă am țintit puțin prea sus.
Tu continuă să-mi reziști așa, că va trebui să devin chiar dezgustător.
A fost Telly... Telly Stern mi-a transmis ordinul.
Învârte afacerile de la clubul Triple Ace.
Mulțam' încă o dată.
Apoi se întâmplă cel mai afurisit lucru.
Pentru o secundă, simt mirosul angelic care i-a aparținut lui Goldie.
Doar am nevoie de medicamente, asta e tot.
Ticălosule!
O să plătești pentru ceea ce mi-ai făcut.
Ai chef să vorbești, Louie?
Câți au fost plătiți pentru înscenare, Louie?
Câți, pentru crimă?
Connelly a fost. El m-a angajat.
Nu va vorbi niciodată.
Nu știu tu ce părere ai, dar eu mă distrez de minune.
Connelly vorbește. Toți vorbesc.
Și care sunt păcatele, fiule?
Păi, părinte, nu vreau să te țin treaz toată noaptea,
așa că am să te pun la curent doar cu ultima șarjă.
Mâinile astea ale mele... sunt pline de sânge.
Vorbești la figurat.
Când trebuie să descopăr ceva, doar ies afară și caut pe cineva
care știe mai multe ca mine și mă duc și îl întreb.
Uneori întreb destul de aspru.
Spre exemplu, am ucis trei oameni astă seară.
I-am torturat întâi.
Ai putea spune că îmi urmez drumul în lanțul trofic.
Primii doi au fost plevușcă - mesageri neînsemnați.
Dar a fost Connelly, omul cu bani, care te-a indicat pe tine, părinte.
Bunule Dumnezeu, omule, asta e casa Domnului.
Doar spune-mi un nenorocit de nume.
Roark.
Tu chiar îți forțezi norocul, părinte, servindu-mi prostii ca asta.
Nu poate fi atât de mare.
Este o fermă la North Cross, în Lennox.
E totul acolo. Descoperă singur.
Și, în timp ce faci asta,
întreabă-te dacă merită să mori pentru cadavrul unei târfe.
Merită să mor pentru asta.
Merită să ucid pentru asta.
Merită să mă duc în iad pentru asta.
Amin.
Cheile lui spun că părintele a condus un Mercedes,
sau cel puțin ceea ce trece drept un Mercedes în vremurile astea.
Mașini moderne - toate arată precum aparatele de bărbierit electrice.
Goldie.
Goldie!
Nu putea fi Goldie.
E vina mea, a nimănui altcuiva, că am devenit confuz.
M-am distrat atât de mult, încât am uitat să-mi iau medicamentele.
N-a fost Goldie acolo.
Goldie e moartă
și ăsta e singurul motiv pentru care fac ceea ce fac.
Când ai o problemă, nu e bine să-ți uiți medicamentele.
Fiorul mi se strecoară în măruntaie și îmi spune încă o dată că nu va trece.
Aici e un loc rău, ferma asta.
Au murit oameni aici...
... nu așa cum trebuie.
Nu vreau să mă lupt, javră!
N-am nimic de împărțit cu tine.
Ușor, băiete!
În nici un caz nu eram să îmi folosesc arma pentru bine, amice.
Stăpânul tău mă interesează,
pentru că îți miroase respirația a sânge și cred că știu ce fel de sânge e.
Așa că adulmec în jur ca să aflu ce este îngropat.
Începem...
E imposibil. Nimeni nu se poate furișa lângă mine.
Orbesc. Nici un sunet. Nimeni nu e atât de silențios.
Nimeni, cu excepția celui care s-a furișat în acea cameră de hotel, acum două nopți.
Tu ai fost, nemernicule! Tu ai omorât-o!
Tu ai omorât-o pe Goldie.
A fost...
Am zbârcit-o, Goldie.
L-am găsit pe cel care te-a ucis, dar a fost mai bun ca mine.
Prea silențios, prea rapid.
Un criminal înnăscut.
De ce nu și-a terminat treaba?
Păstrează capetele. Mănâncă restul.
- Lucille? - Nu e doar lupul ăla al lui.
Lupul primește doar resturile.
Oasele.
El este.
Mănâncă oameni.
- Îi gătește ca pe cotlete. - Să te încălzesc!
Exact ca și cum ar fi cotlete.
Acum ne-a prins pe amândoi.
E în regulă. Respiră ușurel.
Numai uită-te la capetele de pe perete.
Capetele de pe perete.
Nenorocitul! Și-a păstrat zâmbetul ăla blestemat.
M-a obligat să-l privesc în timp ce îmi sugea carnea de pe degete.
- M-a obligat să privesc! - O, Isuse!
M-a obligat să privesc!
Doamne, am nevoie o țigară.
Damele. Uneori tot ceea ce trebuie să facă este să se confeseze.
Și după câteva șiroaie de lacrimi, n-ai mai putea afla în nici un fel ceva de la ele.
Ne-ai băgat într-o mare belea de data asta, Marv.
Oricine o fi în spatele acestei întregi afaceri, are relații chiar în departament.
Vreo pistă?
Un tip cu care am stat de vorbă mi-a spus că Roark conduce acțiunea.
Oricine ar fi, a știut că o verificam pe târfa aia aproape înainte de a face asta.
- Care târfă? - Cea de care ești obsedat.
Cea moartă.
Goldie.
Nu știam că era târfă.
Oricum nu schimbă nimic.
- Dar n-am știut asta. - Era o târfă de lux.
Trebuie să te fi distrat bine cu ea.
Liniște! Vine o mașină.
Kevin!
Tot ce am este o față... și un nume.
Ne vedem mai târziu, Kevin.
Să mergem!
Au terminat de verificat casa.
Vin încoace.
Nenorociții. Le arăt eu lor!
N-o să te las ca vreunul dintre noi să fie ucis, Marv.
Nu, nu trage! Te rog!
Ascultă-mă. Sunt ofițerul lui de eliberare condiționată.
E inconștient și neînarmat,
așa că nu e nevoie să îl omori.
Căpitane, ținta - nici urmă de el.
Uite aici un semn!
Da' știu că porți o haină tare arătoasă!
Îmi tot amintesc acel polițist pe care l-am ucis și ceea ce mi-a spus.
Eram destul de enervat de ceea ce îi făcuse lui Lucille,
așa că nu m-am grăbit cu nenorocitul ăla.
Nu l-a spus până când nu i-am arătat toate bucățelele alea din el.
Doar un nume: Patrick Henry Roark, omul în mantie.
Ar fi putut ajunge președinte, dar a ales să-l servească pe Dumnezeu.
De-a lungul vremii, se întâmplase să ajungă cel mai puternic om al statului.
A dat jos primari și guvernatori de parcă n-ar fi fost nimic.
Până și pe depravatul de frate-său l-a făcut senator fără nici un efort.
Și iată cum va fi ucis, în numele unei târfe moarte.
Mă obișnuiesc cu ideea. Tot mai mult, îmi place cum sună.
Apoi mă lovește ca un șut în boașe.
Dacă mă înșel?
Am o problemă.
Devin confuz uneori.
Și cum Lucille e moartă, nu-mi mai pot lua medicamentele.
Dacă mi-am imaginat toate astea?
Dacă am devenit, în cele din urmă, ceea ce întotdeauna mi-au spus că voi deveni?
Un maniac.
Un criminal psihopat.
Nu poți omorî un om fără să fii sigur că trebuie să o faci.
Trebuie să fiu sigur.
Marfa este expusă când mă întorc în Orașul Vechi.
Timp de oră sau mai mult, întreb în jur de Goldie.
Nu primesc nici un răspuns, dar știu că mă apropii.
Lucille a spus că Goldie fusese prostituată,
iar dacă fusese, are rădăcini aici,
prieteni, poate chiar familie.
Nu poți fi Goldie. Goldie e moartă.
Goldie. Da, sigur...
N-am mâncat nimic și nu mi-am luat medicamentele de câteva zile.
Nu mă mir că am vedenii.
Nenorocitule!
E nebun.
Lovește-l din nou, Wendy! Mai tare.
Stai puțin. De ce ți-a spus Wendy?
Pentru că așa mă cheamă, maimuțoiule!
Goldie a fost sora mea. Sora mea geamănă.
Bănuiesc că a fost cea drăguță.
Goldie și celelalte șase - unde sunt?
Ce le-ai făcut?
Dementă blestemată!
Uită-te puțin la moaca asta.
M-ar lăsa vreuna dintre voi, doamnelor, să mă apropii suficient de mult ca să o omor?
Nici una, în afară de Goldie.
Iar ea a făcut asta doar pentru că a crezut că aș fi putut să o protejez.
Și pariez că polițiștii ăia n-au făcut nimic în privința acelor fete, nu?
Dar imediat ce m-au găsit drept țap ispășitor, au apărut, trăgând cu armele.
Dar nu m-au prins și de atunci am ucis în căutarea adevărului.
Așa că dă-i drumul, păpușă!
Împușcă-mă acum, sau dă-te dracului din calea mea!
Nebunul...
Bine, mă bucur că am lămurit totul.
Ce dracu'?
Eu am strâns nodurile alea. E specialitatea mea.
Ai stat acolo și ai încasat-o,
când ai fi putut să îmi iei arma oricând ai fi vrut.
Da, sigur. Am crezut că am putea discuta ceva inteligent.
Și probabil că ar fi trebuit să-ți trosnesc una,
dar eu nu dau în fete.
Am nevoie de o pereche de cătușe.
De care vrei? Am o colecție.
Dă-i-le pe cele pe care le ai la tine, Gail.
Un fermier pe nume Kevin a ucis-o pe Goldie,
însă cardinalul Roark a fost în spatele afacerii și nu știu de ce.
Știu că sună nebunește.
Nu, nu sună. Goldie a "lucrat" cu preoții.
Și uite așa, o bucată imensă din puzzle îmi cade în poală ca o lovitură.
Sunt prea tâmpit ca să fac întregul tablou încă,
dar... ea aprinde două țigări, îmi dă mie una și gust rujul ei pe ea.
Și, dintr-o dată, inima îmi bate atât de tare, că nu mai pot auzi nimic altceva.
Vreau să mă întind să o ating și să simt gustul lui Goldie încă o dată.
Dar ea nu e Goldie.
Da, da. Astea sunt bune.
Și mai am nevoie de o duzină de tuburi de cauciuc, de două picioare lungime...
și o bobină de sârmă dințată...
și o pereche de mănuși dintr-alea speciale, cu care voi putea ține sârma.
Îți întărești vechiul sistem de securitate de acasă, nu?
Poți să fii sigur de asta.
Era sora mea, așa că sunt băgată în asta până la capăt.
Dar de ce vrei să te pui cu Roark pentru cineva pe care abia cunoșteai?
S-a purtat frumos cu mine și mi-a oferit ceva ce nici măcar nu știam că există.
N-am putut vreodată nici măcar să plătesc o femeie.
Știi tu, felul în care arăt.
Îmi iau gândul de la ea și mă târăsc înapoi în sinele meu.
Aproape că a venit timpul să ucid și mai bine aș fi pregătit.
Verific lista: tuburi de cauciuc, benzină, fierăstrău,
mănuși, cătușe, sârmă dințată, topor,
Gladys și "lopețile" mele.
Suntem destul de aproape. Trage pe dreapta.
Da, Marv.
Ține motorul pornit.
Dacă nu mă întorc în 20 de minute, pleacă naibii de aici și nu te uita înapoi.
Omoară-l pentru mine, Marv.
Omoară-l bine.
N-am să te dezamăgesc, Goldie.
Coboară scările spre bucătărie.
Își prepară o gustare de miezul nopții, și pot să ghicesc ce fel de gustare.
Haide, nenorocitule!
La dracu', e șmecher.
Asta e tot ce poți, arătare?
Așa. Ia-o personal, apropie-te. Pot să mă descurc.
Te-am prins, ticălos mic. Să te văd cum mai țopăi acum.
Încerc să-mi potolesc inima și să scot focul din plămâni.
Mușchii mei îmi fac mii de promisiuni de durere.
Lasă-mă s-o fac eu, Marv. Era sora mea. Lasă-mă să-l termin.
Nu trebuia să cobori aici, Wendy.
Dar vreau să...
Îmi pare rău, fetițo, dar nici măcar n-am început cu ciudatul ăsta,
și nu vreau să privești ce urmează. Îți va da coșmaruri.
Doamne, trebuie să-ți spun, sunt de-a dreptul extenuat.
Și asta nu de la lupta de adineauri.
E vorba de tăiat și de legat.
Nu e așa ușor cum pare.
Ar fi putut fi o adevărată mizerie pe aici
dacă nu aș fi avut tuburile alea drept garouri.
Trebuie să recunosc, a fost un jet sau două,
ca să ridice mirosul în aer, să-l facă pe prietenul ăla al tău să alerge încoace.
Ei, ce știi tu?
Uite cine e aici!
Uite-l cum vine.
E un cățel bun.
Nu țipă, nici măcar când potaia s-a săturat,
iar măruntaiele lui Kevin sunt împrăștiate peste tot.
Cumva ticălosul e încă în viață, holbându-se încă la mine.
Nici măcar când apuc fierăstrăul și termin treaba.
Nu țipă deloc.
Dau un telefon la Kadie's și o rog pe Nancy să se îmbrace
și să ne întâlnim la ea acasă. Ea e de acord, ca de obicei.
Hei, Nancy, ai niște bere?
Sigur, Marv. Cine e gagica?
Sunt puține lucrurile pe care Nancy nu le-ar face pentru mine.
Asta de anul trecut, când un tip a necăjit-o
și l-am aranjat, dar bine.
Chiar mă calcă pe nervi tipii care necăjesc damele.
Deci, ce vrei să fac cu ea?
Păi, cel mai bine ar fi s-o duci până la Sacred Oaks.
Dar tu? Pleci din oraș?
La dracu', nu. Îmi place aici.
Șutesc un taxi parcat și respect limita de viteză
ca să nu atrag atenția.
Mintea începe să mi se limpezească. Lucrurile încep să capete sens.
Îți sunt dator, Goldie.
Îți sunt dator și mă voi revanșa.
Deci, dacă a-l căuta pe Roark înseamnă să mor, de câștig ori pierd,
la dracu', voi muri râzând dacă voi ști că am făcut lucrul ăsta cum trebuie.
E o liniște de mormânt aici. Nici urmă de țintă.
În regulă, rămâi pe poziție.
- Kevin? - Mă rog, ce-a mai rămas din el.
Câinele a mâncat restul.
O, Dumnezeule. Monstrule!
Diavole!
Nu țipa, că îți pun căluș.
Avea vocea unui înger, deși mi-a vorbit doar mie.
Și acum e mort din cauza unei târfe proaste.
Nu e o idee prea bună să vorbești așa despre Goldie cât sunt eu prin preajmă.
Când a venit la mine...
era un băiat chinuit.
Chinuit de vină.
Am încercat să-l sfătuiesc.
Însă mâncatul, îl încărca cu lumină divină.
Cu lacrimi în ochi, mi-a jurat că a simțit atingerea Domnului Atotputernic.
Ce naiba știi tu?
Știu că e destul de straniu să mănânci oameni.
Nu numai că le mânca corpurile,
le mânca sufletele.
Și m-am alăturat lui.
Toate erau târfe.
Nimănui nu-i păsa de ele. Nimeni nu le ducea dorul.
Și apoi Goldie a ta aproape că a distrus totul.
Stătea în locuri publice.
Și apoi cu tine.
Erai atât de convenabil.
Spărsesei falca unuia chiar în acea noapte.
Cine ar fi crezut un mardeiaș ca tine?
Kevin a omorât-o.
Am trimis poliția după tine, dar n-ai putut fi prins.
Nu te-ai oprit.
Și acum el e mort, iar tu ești aici să...
mă elimini.
Asta îți va da satisfacție, fiule?
Să ucizi un bășinos bătrân neajutorat?
Să te ucid, nu.
Nici o satisfacție.
Totul de dinainte de a te ucide va fi o plăcere.
Kevin...
mergem acasă.
Poți să țipi acum, dacă vrei.
E minunat, Goldie. E exact cum am promis, chiar mai bine.
Și când ochii îi împietresc,
iadul în care l-am trimis trebuie să-i semene cu raiul, după tot ceea ce îi fac.
- Nu mișca! - O, Dumnezeule!
Dobitocii!
Ar fi trebuit să mă împuște în cap, și de suficiente ori, ca să fie siguri.
Ce tâmpenie.
Toți știu ce urmează, dar oricum își fac treaba până la capăt.
Ce pierdere de vreme!
Lunile se scurg din calendar, în timp ce eu respir și mă hrănesc prin tuburi.
Noapte de noapte aștept să vină cineva să termine cu mine.
După o vreme, înțeleg că nu va fi atât de ușor.
Stau pe picioarele mele vreo zece minute,
înainte ca polițiștii să le radă de sub mine.
Nu mă întreabă nimic.
Doar continuă să facă praf rahatul din mine,
fluturându-mi o declarație în față.
Iar eu tot scuip sânge peste ea
și râd de cât de multe noi copii aduc.
Apoi vine viermele de procuror districtual adjunct care oprește reportofonul
și spune că dacă nu le semnez declarația îmi vor omorî mama.
Îi rup mâna în trei locuri și o semnez.
De aici încolo, este circul pe care și-l dorește toată lumea.
Mă acuză pentru crime - nu doar pentru oamenii pe care i-am omorât,
dar chiar și pentru Lucille și pentru fetele pe care Roark și Kevin le-au mâncat,
și chiar și pentru Goldie.
Judecătoarea e toată foc și pară când comunică sentința.
Miezul nopții și moartea mea sunt doar la câteva ore depărtare,
când am parte de prima surpriză în 18 luni.
Singurul meu vizitator.
Sunt pregătit pentru orice, în afară de parfumul ăla.
Ți i-am prins, nu, Goldie?
A, îmi pare rău, Wendy.
Iar m-am zăpăcit.
Numai văzându-te așa.
Poți să-mi spui Goldie.
Miroase așa cum trebuie să miroasă îngerii.
Femeia perfectă.
Zeița.
Goldie.
Spune că o cheamă Goldie.
Îmi pregătesc o friptură chiar decentă, pentru ultima mea masă.
Îmi aduc chiar și o bere.
E prima pe care o beau de când am fost la Nancy.
Apoi mă rad în cap, mă aranjează cu un scutec de cauciuc și trec la treabă.
Și cred că e și timpul, dacă mă întrebi pe mine.
"Da, deși merg prin valea umbrei morții... "
Vrei să treci mai departe? N-am toată noaptea la dispoziție.
L-ai auzit. Dă-i bătaie!
Asta e tot ce puteți, fătălăilor?
E mort.
Las-o baltă, omule!
Poți să bați la ușa aia toată noaptea dacă vrei.
Nici de-a dracu' n-am să te las să intri.
Nu pot să cred că îmi faci asta, Shellie.
Tot ceea ce am împărțit - trebuie să însemne ceva pentru tine.
A însemnat multe.
O mulțime de plăți pierdute, pentru că nimeni nu vrea să filtreze cu o chelneriță
a cărei față e toată roșie și umflată de vânătăi.
Știu că ești supărată, scumpo.
Și te iert pentru asta fără ca măcar să-mi ceri să o fac.
E o diferență între a fi agățată
de un tip care în general nu e atât de rău
și a afla că ai fost dusă cu vorba de un ratat ordinar
care își înșeală nevasta, despre care nici măcar nu-ți spune,
de fiecare dată când se îmbată, ceea ce se întâmplă mult prea des!
Mai ales de genul de ratat ordinar
care trebuie să bată o fată ca să se simtă și el bărbat.
Asta m-a durut, Shellie.
Una e că te prefaci inaccesibilă, dar nu încerca să-mi tai mie boașele.
Sunt total inaccesibilă.
Fă-ți un serviciu, Jackie Boy, și cere ajutor, poate unui psihiatru.
Cere ajutor și dispari.
Doar deschide ușa.
Dă-i drumul și deschide ușa, Shellie. Mă voi ocupa eu de asta.
Doar deschide ușa și vei vedea cât ai greșit în privința mea.
Fă-i pe plac, Shellie. Sunt pregătit pentru el.
Nu! Dacă află că ești aici cu mine, n-ai idee cât de rău poate ieși!
Clovnul ăsta e beat mort.
Și mai are patru prieteni acolo pe hol,
care gâfâie și care sunt la fel de beți ca și el.
Hei, pot să jur că am auzit pe cineva alături de tine chiar acum.
Cineva! Jackie Boy, e un dezmăț african în toată regula aici!
- Nu sunt rasist. - Adică îi am pe toți cei cinci concurenți
și jumătate din banca de rezerve de la bazinul City Blues ca să-mi țină de urât.
Crezi că te descurci cu ei?
Mă necăjești, scumpo.
Unii dintre cei mai buni prieteni ai mei...
Dar tu chiar mă calci pe nervi.
Și întotdeauna când mi-ai făcut asta,
am fost prea politicos ca să te lămuresc că, oricând am chef,
aș putea face țăndări ușa asta blestemată.
Bine, scumpo, știi ce pot face.
- Știi ce pot face. Unu, doi... - Bine, bine!
În regulă. Bine, bine!
Gașcă, simțiți-vă ca acasă!
Ți-ai adus toată gașca?
Nici unul dintre ei nu are viața lui, trebuie să umble cu tine prin cârciumi?
O să-ți placă asta, scumpo.
O să suni câteva dintre prietenele tale care lucrează la bar.
Împreună cu tine și cu gașca noastră, vom trece prin toate barurile din oraș
și va fi grozav.
Nu sun pe nimeni.
Asta e cămașa unui bărbat și sunt al dracu' de sigur că de-a mea nu e.
Se simte duhoarea altuia peste tot pe tine.
Ai fost cu un alt bărbat și ai fost cu el noaptea asta.
- Cine e? - E Superman.
A zburat pe fereastră imediat ce te-a auzit venind,
pentru că l-ai speriat atât de tare.
Tu crezi că eu nu am sentimente deloc.
Dacă ai de gând să mă trosnești,
dă-i drumul și termină odată, ticălos bolnav ce ești!
Iar începi să minți în privința mea,
chiar în fața prietenilor mei.
N-am lovit în viața mea o femeie.
Asta înseamnă să-i arăți ei, omule!
Ticălos blestemat! Laș blestemat!
Scumpo, suntem aici cu toții ca să ne simțim bine.
Trebuie să mă piș.
Aș vrea să fi venit mai devreme, Jackie Boy.
Așa mi-ai fi putut întâlni prietenul.
Ai fi putut vedea cum arată un bărbat adevărat.
Iar începi să te iei de boașele mele.
Dar te iert.
Sunt un tip generos.
E generos. Dar firea asta a lui...
N-ar fi trebuit niciodată să îl sâcâi așa cum ai făcut-o.
Pentru firea mea nu trebuie să îți faci griji.
Taci din gură și ține-ți mâinile acasă, sau îți tai ciocănitoarea.
Mi s-a spus.
Nu cred că ai vrea să mergi pe stradă îmbrăcată așa.
Afară ese o junglă.
Mai mult de atât, s-ar putea să nu poți răspunde la telefoanele ce vor suna acasă.
Hei, scumpo, nu te aud dând telefoanele alea.
Răspunde-mi!
N-am nevoie de supărarea asta.
Salut. Sunt noul prieten al lui Shellie și mi-am ieșit din minți.
Dacă vreodată o să îi mai vorbești lui Shellie,
chiar și să te gândești la numele ei,
și te voi tăia așa încât nu vei mai fi de folos unei femei.
Faci o mare greșeală, omule! O mare greșeală.
Da? Tu însuți ai făcut deja o mare greșeală.
N-ai tras apa.
Gașcă, ieșiți afară!
Fără întrebări, la naiba! Fără întrebări.
Acum!
Dwight, ce dracu' i-ai făcut?
I-am dat doar să guste din propriul medicament.
Nu cred că te va mai deranja.
- Ce-ți face falca? - Am fost plesnită și mai rău.
Dwight, am fost cu el pentru o vreme,
înainte să reapari tu cu înfățișarea asta nouă.
Și asta doar pentru că mi-a părut rău pentru el.
Și a fost doar o dată.
Am făcut câteva lucruri tâmpite.
Cum și eu sunt unul dintre lucrurile alea tâmpite,
nu pot să-ți reproșez prea tare asta, Shellie.
Dar tipul ăsta e o amenințare.
Ar putea ucide pe cineva dacă nu îl opresc.
Te sun mai târziu.
Nu, nu pleca!
Shellie strigă ceva ce nu prea înțeleg,
din cauza zgomotului unui elicopter de poliție aflat în trecere.
- Stai! - Sună ca un "stai," dar nu pot fi sigur.
E un risc pe care n-ar trebui să mi-l asum,
dar nu pot să plec pur și simplu acasă și să uit asta
și să-l las pe Jackie Boy și pe amicii săi să se distreze.
Sunt o gașcă de prădători și noaptea asta au ieșit după sânge - sângele unei femei.
La dracu', Dwight. La dracu'!
Prostule!
Prostul naibii!
Tai parcul cu Caddilacul meu
ca să îl culeg pe Jackie Boy, umblând ca un liliac ieșit din iad pe deal.
Accelerez.
Asta e o cale bună de a te face observat. Și dacă ești un criminal cu o față nouă
care se află la o verificare de amprentă depărtare de calea către camera de gazare,
așa cum sunt eu, ultimul lucru pe care ți-l dorești este să fii observat.
Nici măcar nu am suficienți bani la mine ca să-l mituiesc pe polițistul ăsta,
și chiar dacă aș avea,
există întotdeauna o minimă șansă de a fi unul dintre cei cinstiți.
Să încerc să scap cu vorbă bună, sau să îl omor pe polițistul ăsta și să risc totul?
Apoi Jackie Boy mă scapă de o grămadă de necazuri.
Ai grijă, Jack!
Polițiști! Sunt chiar în fundul nostru!
Nu pentru multă vreme. Nu acolo unde mergem noi.
Mi se încordează măruntaiele.
Jackie Boy ne conduce direct către Orașul Vechi.
Polițistul își oprește sirena.
Știe că nu e el legea, nu în Orașul Vechi.
Femeile sunt legea aici, splendide și nemiloase.
Dacă ai bani și respecți regulile,
îți vor îndeplini toate visele.
Dar dacă încalci regulile, ești ca și mort.
- Mașina care patrula, este departe. - Eu am chemat-o. Am avut dreptate?
Întodeauna ai avut dreptate, Jack. Nimeni nu se îndoiește de asta.
Am auzit câteva chestii despre fetele astea.
Chestii pe care le-au făcut celor care s-au aventurat dincolo de graniță.
Cine a depășit granița?
Bună, scumpo.
Urcă, dulceață. Te ducem noi.
Iubire, lucrez în tura de zi și a fost o zi lungă.
În plus, nu-mi fac treaba în grup.
Urcă în mașină, scumpo. Doar vom sta de vorbă. O să fie frumos.
Nu-mi fac treaba nici stând de vorbă.
Păpușică, am avut o zi de tot rahatul.
Mi-am luat-o pe oriunde m-am întors.
Dar o zi în care să fiu refuzat de o târfă,
când eu am bani buni, munciți din greu, cu care să o plătesc...
Ei bine...
e totuși mai mult decât poate suporta un bărbat.
Încearcă la Alamo, pe strada Dillon.
La Alamo, nu la Amigo.
Amigo e un club de poponari.
Te distrezi bine umilindu-mă în halul ăsta fără absolut nici un motiv?
E suficient, Dwight. Suntem pe urmele ciocănitorilor astea
de când au apărut prima oară cu polițistul după ei.
Totul e sub control.
Bucură-te de spectacol.
N-are rost să mă cert cu ea.
Femeile sunt propria lor poliție.
Deci, ce face barmanița? Știi tu, cea care nu tace niciodată?
Nu chiar acum, Gail.
Am pus degetul pe rană, nu?
Asta e singura ta problemă, Dwight. Îți faci prea multe griji.
Asta și gustul tău jalnic la femei. Cel puțin deocamdată.
La naiba, Gail. Nu chiar acum.
Clovnii ăia de pe stradă, sunt prietenii barmaniței?
Unul dintre ei așa crede.
Și-a ieșit din minți.
I-am urmărit până aici ca să mă asigur că nu fac rău vreunei fete.
Biete fetițe neajutorate ce suntem!
Moartea e pe cale să lovească la mai puțin de 20 de metri în fața noastră
și încă mi-e greu să-mi iau ochii de la ea.
Noi fetele suntem cât se poate de în siguranță, Lancelot.
Băieții din Chryslerul ăla sunt la distanță de o greșeală
de a vedea ce poate face Miho.
Și tânjește după ceva antrenament.
Îmi îndrumă privirea în sus, către nimfa cocoțată pe marginea acoperișului.
Micuța Miho cea letală.
Se cam termină străduța, cowboy.
Întoarce. Scăpați, tu și amicii tăi, de un mare bucluc.
Ești o fătucă fragilă.
Nu ești cât de puțin îndreptățită să ameninți în vreun fel.
Capcana e întinsă, armată și gata să se declanșeze.
Și ce dacă? Sunt niște lepădături. Merită ceea ce va urma.
Și atunci de ce am senzația asta ciudată în măruntaie că ceva este foarte în neregulă?
N-au omorât pe nimeni pe care să cunosc.
A ieșit destul de urât acasă la Shellie, dar n-au omorât pe nimeni.
Și nici n-o vor face.
De ce am senzația asta ciudată?
Ceva ce a zis Shellie. Nu înțeleg.
Bine, bine, bine! Am trăncănit puțin mai mult decât ar fi trebuit.
- Sunt cam la limită. - Peste limită.
Nu de o femeie ai nevoie. Ci de o noapte de somn bun.
Nu te-ai descurca cu o femeie, în halul în care ești.
Spune că nu ai ce-ți trebuie, Jack.
Vrei să o vezi?
Vrei să vezi ce am?
Am văzut în toate formele, de toate mărimile.
Ai văzut-o pe asta?
Urcă-te în mașină!
O, dulceață, tocmai ce ai comis cea mai mare tâmpenie din toată viața ta.
O, Doamne, nu!
Asta e o nebunie!
De nicăieri, fără nici un motiv!
Dă-i bătaie!
Hai, dă-i bătaie!
- A luat-o prin surprindere! - S-a pus cu cine nu trebuie.
E mort. E doar prea idiot ca s-o știe.
Te-am prins exact unde vreau.
Asta e o rană care îți sfârșește cariera, târfă!
- Și vei plăti în iad. - Ai grijă la picior, Jackie Boy.
Nu e amuzant.
Nu râde nimeni. Am prieteni la care nici nu te poți gândi.
O să vă prăjesc pe amândoi.
Mai așteaptă. Doar se joacă cu tine.
- Doar înrăutățești lucrurile. - Tu să taci naibii din gură!
Nu apăsa trăgaciul. A blocat țeava. Va trage în spate.
Ți-am spus să taci.
Nu mai văd...
Ce se întâmplă?
Nu pot vedea.
Nu mai aud nimic.
Pentru Dumnezeu, Miho, termină-l!
Miho, fă-o repede.
Nu îi retează capul de tot.
Face din el un automat de băuturi.
Apoi se trece direct la afaceri - întinzând cadavrele pe alee
și căutându-le prin buzunare, luându-și porția de bani, atunci când îi găsesc.
Caut în pantalonii lui Jackie Boy.
Portofelul lui e burdușit.
Mastercard, Discover, Platinum American Express,
și aproape 300 de parai, în bancnote de 20,
pe care nu sunt prea mândru să îi îndes în buzunarele mele.
Apoi găsesc o bombă atomică.
Jackie Boy,
nenorocitule!
Elicopterul ăla a făcut așa un zgomot,
că nu prea mi-am putut da seama ce mi-a spus.
Am crezut că Shellie a spus "stop".
A spus "cop" (polițist).
Detectiv Locotenent Jack Rafferty.
"Jack cel de fier" îl numeau ziarele.
Un blestemat de polițist erou.
E respectat de ani de zile, fragilul armistițiu.
Polițiștii primesc o parte din profituri și distracție pe gratis când dau o petrecere.
Fetele primesc dreptul de a aplica legea în felul lor.
Primesc dreptul de a-și apăra propria ogradă.
Dacă un polițist bâjbâie prin împrejurimi
și nu cumpără ceea ce au fetele de vânzare, îl trimit înapoi pachet,
dar îl trimit înapoi în viață.
Astea sunt regulile.
Ăsta e armistițiul.
Polițiștii nu se bagă.
Asta le dă fetelor libertatea de a se feri de pești și de mafie.
Vechiul Oraș va rămâne larg deschis.
Va fi război.
Străzile se vor înroși cu sânge...
sângele femeilor.
Polițiștii! Mafia!
Lucrurile vor redeveni așa cum erau odată!
Ba pe naiba! Avem arme.
Vom lupta cu polițiștii și cu mafia
și cu oricine altcineva va încerca să vină peste noi.
- Vom intra în război. - Nu fi proastă, Gail!
N-ați avea nici o șansă. Adu-mi o mașină.
Asigură-te că nu e decapotabilă și are un motor decent.
Voi ascunde cadavrele.
Ai uitat de mașina aia de poliție care i-a urmărit până aici?
Polițiștii știu că Rafferty a venit aici.
Vor căuta în râu, vor căuta în canalul colector.
Îl vor găsi și vor veni să ne vâneze.
O să car cadavrele la puțuri. Polițiștii n-or să verifice puțurile.
Ia arma aia din fața mea, sau te plesnesc!
Cine te crezi, să dai ordine?
- Ai luat ce ai vrut de la noi. - Taci din gură, Gail!
Ai luat ce ai vrut de la mine!
Și ai fost plecat, prefăcându-te cu barmanița aia.
Plecat până când ai adus nenorocirea asta asupra noastră.
Miho se mută în spatele meu.
Un singur cuvânt de la Gail și mă va tăia pe din două.
Vor supraveghea drumurile. Te vor prinde.
Va fi din nou ca în vechile zile cele rele.
Peștii, bătăile, drogurile, violurile!
Nu vor supraveghea drumurile. Nu încă, n-o vor face! Adu-mi dracu' o nedecapotabilă!
Dacă nu reușesc, puteți avea războiul vostru.
Ia arma aia din fața mea, acum!
Nenorocitule!
Am uitat cât de rapid ești.
Luptătoarea mea.
Aproape că-mi smulge capul,
apăsându-mi gura pe a ei, atât de tare că doare.
O explozie care împrăștie anii triști,
scurși până acum de la noaptea aceea fierbinte în care a fost a mea.
O nedecapotabilă cu un motor decent...
și asigură-te că are un portbagaj mare.
Te voi iubi mereu, scumpo!
Mereu... și niciodată.
Unde ai găsit rabla aia?
Numai uită-te la portbagajul ăsta. Nu vom reuși niciodată să-i punem pe toți în el.
Gail? Dacă nu mai vrei să fac altceva,
crezi că aș putea să merg acasă?
Sângele și toate chestiile astea îmi dau senzația că parcă aș lua-o la fugă.
Sigur, Becky, du-te acasă.
Dar nu vorbi cu nimeni despre asta, nici măcar cu mama ta.
Nu vor încăpea niciodată în portbagajul ăla.
În felul ăsta, nu. Miho!
Usucă-ți părul, îndată ce ajungi acasă!
Altfel o să răcești.
Hei, Becky. Gail a spus "fără telefoane".
Vroiam doar să aud vocea mamei. Nu o să-i spun nimic.
Te rog, nu-i spune nimic lui Gail.
Bună, mamă!
Dame amețite.
La ce s-or fi gândit când m-au pricopsit cu găleata asta de șuruburi?
Abia am fost în stare să închidem portbagajul,
atât de tare l-am umplut.
N-am putut face altceva decât să-l fixăm pe Jackie Boy în dreapta, lângă mine,
unde oricine s-ar deranja să privească îl va putea vedea.
Hai, ia una din țigările lui.
O să ajute.
Te-ai apucat de fumat, amice.
Taci dracu' din gură, Jackie Boy.
Ești mort.
Doar îmi imaginez asta, așa că taci dracu' din gură.
Bine, asta-ți spune ceva despre starea ta mentală, nu?
Auzi diverse lucruri.
Ești cu nervii la pământ.
Te-ai apucat de fumat.
Știi că e adevărat.
Nimeni nu renunță cu adevărat.
Un fumător e fumător în caz de forță majoră.
- Și tu ești într-un caz de forță majoră. - Eu sunt bine. Tu să taci dracu' din gură!
Vrei să te uiți la asta?
Târfele alea te-au înșelat.
Ce o să faci când o să rămâi fără benzină? Suni la AAA?
Ești un fraier în ale femeilor.
Nici măcar n-o să ajungi la puțuri.
Taci dracu' odată. Voi reuși.
Nu și dacă nu stai cu ochii la drum, plăcințică.
Fii atent!
Asta e grozav.
De parcă aș fi într-un film cu prieteni.
Taci!
Băiete, ai dat de belea.
S-a terminat.
Ești mâncat.
Înfige-o în el. Te cam joci cu focul
și nu este bine ce faci.
S-a terminat.
Arăți nașpa.
De data asta, nu mă mai pot aduna încât să-i spun să tacă.
Sigur e un nenorocit.
Sigur e mort.
Sigur, doar îmi imaginez că vorbește.
Nimic din astea nu-l împiedică pe nenorocit să aibă perfectă dreptate.
N-am nici o șansă să scap de polițistul ăla.
Nu în rabla asta.
Trage pe drepta!
Singura întrebare rămasă este dacă am să-l omor sau nu.
Grea alegere.
Din câte știu, e un polițist cinstit, un tip obișnuit,
muncind din greu pentru ipotecă, soție și o grămadă de copii.
Mâna mi se mișcă singură,
punându-mi una din arme în poală și trăgând manșonul.
- Nu știu ce să fac. - Mai bine ai opri. O să-l enervezi.
Cum zici tu.
Prietenul tău... a petrecut cam mult astă-seară?
Eu sunt doar șoferul.
Ei bine, conduci cu un stop defect.
Am să-ți dau doar un avertisment.
Ce urmează?
Rezervorul seacă la un sfert de milă de puțuri.
Împing T-Bird-ul restul drumului.
Câteva minute de muncă în plus și totul se va termina.
Jackie Boy va intra în puțurile cu gudron,
voi prinde trenul spre Sacred Oaks, voi merge acasă și voi suna...
Fără alte întrebări, Dallas. Fă ce ți-am spus.
Curăță străzile. Suntem în asediu.
Nu mai vindem nimic în Vechiul Oraș.
Nu astă-seară.
Nu te zbate. Doar o să te rănești singură.
Cauza ta e pierdută.
Știm totul.
Curând, cadavrul detectivului Rafferty va fi în posesia noastră
și armistițiul dintre prostituatele tale și Poliție va fi spulberat.
Vor fi arestări. Vor fi morți.
Stăpânul meu va pune stăpânire pe ce va rămâne din acest cartier.
Toate veți fi sclave. Nimic nu poate opri asta.
Dar îți stă în putere să salvezi multe vieți
facilitând procesul tranziției,
negociind termenii predării Vechiului Oraș.
Ticălosule! Știu eu cine ești.
Am mai tolerat pe unii ca tine în trecut. Scursurile din Orașul Păcatelor.
Slujesc un nou stăpân acum
și în curând și tu și jalnica ta "familie" îl veți servi.
Acum îmbracă-te și varsă o lacrimă pentru Dwight McCarthy dacă trebuie,
pentru că la ora asta e cu siguranță mort.
Tu nu-l cunoști.
Omul meu va găsi o cale.
El întotdeauna găsește o cale.
Nu pot să înțeleg de ce americanii ăștia se văicăresc mereu
de cât de rău au ajuns.
Asta e o țară frumoasă, splendidă.
E lumina călăuzitoare a lumii moderne.
Taxe mici, țara tuturor posibilităților.
Unde în altă parte un glonț ne-ar aduce averea pe care o câștigăm pentru asta?
Normal că fac iadul pe pământ aruncând în aer aeroporturi și biserici
fără nici o remușcare.
Beah...
Ai găsit ceva, Murphy?
Pare să fie insigna unui biet polițist mort.
E îndoită toată.
Ce e ăsta înfipt aici?
Mama dracului! E glonțul.
Nenorocitule! Ticălosule!
Nu erau polițiști, ăștia patru.
Erau mercenari.
Și dacă au fost angajați de cine cred eu,
vremurile grele încă nu au început.
Și totul părea să meargă atât de bine.
Ține minte că nu trebuie să ducem chiar fiecare bucățică din el, Brian.
Ai mare dreptate cu asta, Ronnie.
Dă-mi cuțitul tău.
Pot să trag un pui de somn dacă tot am atât de așteptat?
Am ajuns la os, bine?
Așa...
Ai mai văzut vreodată în viață ceva atât de drăguț?
Ne vom întoarce după voi trei, și dacă apare cineva,
folosiți-vă imaginația, bine?
E liniște acum.
Nu e aer de respirat.
Doar îngrozitorul gust uleios al gudronului care mi se strecoară pe nări.
Lasă-l să intre. Lasă-l să-ți umple plămânii.
Contau pe tine și tu ai dat-o în bară.
Degete subțiri, ca de oțel, pe încheietura mea.
Miho, ești un înger.
Ești o sfântă.
Ești Maica Tereza.
Ești Elvis.
Ești Dumnezeu.
Și dacă ai fi apărut acum zece minute încă am fi avut capul lui Jackie Boy.
Dwight, au prins-o pe Gail!
E clar. Aveți un spion în Vechiul Oraș.
Un turnător care v-a vândut mafiei.
Trebuie să aflăm cine este și să o salvăm pe Gail.
Dar mai întâi trebuie să punem mâna pe capul lui Jackie Boy
înainte să ajungă unde trebuie să ajungă și să explodeze toată situația.
Miho, sper că ai lăsat unul dintre ei suficient de viu încât să vorbească.
Îl las să înțeleagă că nu mă prostesc.
Discutăm.
Fii isteț. Stai liniștit.
E timpul să le dovedești prietenilor tăi că valorezi ceva.
Uneori asta înseamnă să mori.
Alteori înseamnă să omori o mulțime de oameni.
Am ajuns. Ce facem?
Îi oprim, Dallas.
Capul lui Jackie Boy e atât de aproape de mine,
încât aproape că aș putea întinde mâna să îl apuc chiar aici și acum.
Ia capul!
L-am luat!
Suge-o pe asta, târfă proastă!
Nu pot să spun dacă Miho e vie sau moartă,
dar eu sunt în picioare și fiecare bucățică din mine vrea să omoare câte ceva.
Mai vrei capul, iubire? Atunci coboară să-l iei!
Ce flăcău curajos!
Adineauri aș fi putut să-ți bag un glonț exact sub ureche,
dacă n-aș fi avut pistolul ud și inutil.
M-ai luat prin surprindere, scumpule.
Sunt neajutorat precum un prunc.
Trebuie să-ți mărturisesc ceva, iubire.
Chestia cu pistolul meu ud a fost o minciună sfruntată.
Vezi tu, nu-mi place așa de mult să împușc.
Prefer să arunc lucrurile în aer.
Odată ce ai aruncat în aer acoperișul unui club
și ai văzut toate bucățile de oameni zburând,
câteva păcăneli de armă n-or să semene niciodată cu imaginea asta.
Și iată-mă cu toate frumusețile astea de grenade
și cu o așa splendoare de detonator.
Dar pe tine o să te rezolv cu cuțitul.
Mi-ai ucis camarazii.
Cineva ar fi trebuit să-ți spună
să nu dai niciodată unui irlandez un motiv bun de răzbunare.
Micuța Miho cea letală.
Nu simți nimic decât dacă vrea ea.
Răsucește lama.
El simte asta.
Îi spun lui Miho ce o să facem și cum o să facem asta.
Apuc telefonul din mașina bietei de Dallas
și dau cel mai important telefon din viața mea.
Întâi trebuie să o salvăm pe Gail, apoi urmează să ucidem.
Să ucidem la greu.
Chiar trebuie să stăm aici și să privim asta?
Ce, râzi de mine, omule?
L-aș putea privi pe bătrânul Manute făcând asta toată noaptea și nu m-aș sătura.
Vreau să spun că omul e un artist.
Numai un artist ar trebui lăsat să atingă un subiect atât de frumos.
Pielea ta e perfectă.
Nervii tăi sensibili.
Minunat.
Doar dă-le ce vor, Gail.
- Becky? - S-a sfârșit, Gail.
Nu ne luptăm cu ei. Dwight e mort.
Au luat ce-a mai rămas din polițistul ăla pe care l-am omorât.
Mafia îl va preda șefului poliției, iar polițiștii ne vor secera.
Trebuie să cădem la o înțelegere.
Târfă mică! Ne-ai vândut!
N-am avut de ales! Vroiau să îi facă rău mamei.
Trebuie să cazi la o înțelegere cu oamenii ăștia.
Ești egoistă, rezistând așa.
Vor muri o mulțime de fete din cauza ta, fără nici un rost.
Nu e din cauza mamei tale!
Am fi putut să o protejăm și știai asta.
Ai făcut-o pentru bani, târfă tâmpită!
Desigur, pentru bani. Bineînțeles, ai fi putut să o muți pa mama în Vechiul Oraș
și să o lași să afle că fiică-sa e o blestemată de târfă.
Ți se rupe inima, nu?
Mi-au oferit ceea ce tu nu mi-ai fi putut oferi niciodată. O cale de scăpare.
A trebuit să-mi păzesc propriul gât.
Gâtul tău!
Prețiosul tău gâtuleț sfrijit!
Ești nebună! Puteai să-mi sfâșii beregata, târfă nebună!
Schutz, adu-mi lamele.
- Stuka, omoar-o pe asta. - Nu, mi s-a promis!
Târfuliță proastă! Meriți mai rău de atât!
Știam eu că a existat un motiv pentru care m-am ridicat din pat azi-dimineață.
Nimeni. Nu văd pe nimeni.
Vreți să vă uitați la asta? E chiar prin mine. Băieți, priviți!
E ceva înfășurat pe ea.
Un fel de bilet.
Dă-mi-l.
E înfiptă chiar în mine. Băieți, uitați-vă!
- Chiar începe să doară. - Afară, în spate! Toată lumea!
Și aduceți femeile.
Credeți că ar trebui să-mi cheme cineva un doctor sau ceva de genul ăsta?
McCarthy, prostule!
Băieți?
Sunt zeci, înarmați până în dinți.
Sunt în inferioritate numerică, mai prost înarmat.
Dar aleea e întortocheată, întunecoasă și foarte îngustă.
Nu mă pot încercui.
Uneori poți reduce diferența alegând foarte atent unde să lupți.
Poți avea Vechiul Oraș, nu-mi pasă.
Numai dă-mi femeia.
Taci!
Dwight, nu face asta.
- Hei, stai puțin. Ceva nu e în regulă. - Taci, sau ți-o iei!
Desigur, domnule McCarthy. Un schimb corect.
E numai a ta.
Acum... dacă îmi explici și mie de ce ar trebui să nu vă facem pe amândoi bucăți...
Dwight, ce ai făcut?
Exact ce a trebuit.
Pas cu pas.
Nu! Nu e bine! Nu era nici o bandă peste gura lui!
Cum se face că e bandă peste gura lui?
Contează foarte mult unde lupți.
Deșteaptă șmecheria, McCarthy, dar nu îți va fi de nici un folos.
Dar nimic nu se compară cu apariția prietenilor tăi, cu o mulțime de arme.
Nu! McCarthy, rahatule!
Fetele cunosc toate situația.
Fără scăpare, fără predare, fără milă.
Trebuie să-i omorâm pe șobolanii ăștia nenorociți până la ultimul.
Până la ultimul.
Nu din răzbunare, nu pentru că o merită,
nu pentru că așa lumea va deveni un loc mai bun.
Avem nevoie de o grămadă de cadavre însângerate
pentru ca atunci când șeful mafiei, Wallenquist,
o să-și analizeze profitul și pierderile,
să vadă ce îl costă dacă se pune cu fetele din Vechiul Oraș.
Se vor întoarce.
Așa cum a fost programat.
Micuța Miho cea mortală.
Deja are experiență.
Lângă mie, Valkyria împușcă și râde,
cu o bucurie pură, odioasă și sângeroasă față de măcel.
Și eu la fel.
Văpaia, iubito.
O să ne ardă pe amândoi.
Nu există vreun loc în lumea asta pentru o văpaie ca a noastră,
luptătoarea mea, Valkyria mea.
Vei fi a mea întotdeauna.
Întotdeauna...
și niciodată.
Traducător: rzvpopa resincronizare CODYBOSS1969